Fossil fredag: Sytti år med lærebokvisdom om opprinnelse til flercellet liv viser seg å være feil
Av Günter Bechly, 1. september 2023. Oversatt herfra
I mer enn sytti år var det den vitenskapelige konsensus og ubestridelig lærebokvisdom at opprinnelsen til det flercellede livet i sen prekambrium
ble utløst av økt oksygennivå (Fike et al. 2006, Sahoo et al. 2012, Lyons et al. 2014, Reinhard et al -lenke. Anonymous 2023, Harrison 2023 -lenke, Ralls 2023 -lenke, UCPH 2023).
Bilde 1. Charnia Spun, fra Precambrium
For eksempel identifiserte McFadden et al. (2008) to oksidasjonspulser i det prekambriske og fant ut at “Etter denne andre oksidasjonshendelsen, mellom 550 og 542 millioner år siden, var det en verdensomspennende økning av ediakaran-organismer, komplekse makroskopiske livsformer, en hendelse som ble kalt Avalonsk Eksplosjon "(Virginia Tech 2008 -lenke). Tilsvarende ble studien av Pogge von Strandmann et al. (2015) promotert i en pressemelding til å demonstrere at “oksygen ga et livspust som tillot dyr å utvikle seg" (Hickey et al. 2015).
Nå har en ny studie (Ostrander et al. 2023 -lenke) av en gruppe forskere fra Danmark veltet et flere tiårs evolusjonært dogme, og hevder det motsatte: “Oksygen utløste ikke multicellulære organismer" (Anonym 2023, UCPH 2023). Hva denne studien i stedet fant, var klare bevis på at et lavere oksygeninnhold korrelerte med Avalon -eksplosjonen av Ediakaransk Biotisk liv. Forfatterne oppsummerer sine overraskende funn som: "I motsetning til en klassisk hypotese, plasserer våre tolkninger Shuram -ekskursjonen, og eventuelle coeval dyreevolusjonære hendelser, i et overveiende anoksisk globalt hav." Medforfatter Christian Bjerrum kommenterte “Spesielt betyr det at vi må tenke nytt om mange av de tingene vi tror er sant fra barndoms-kunnskapen. Og lærebøker må revideres og omskrives. Så om ikke ekstra oksygen, hva utløste æraens eksplosjon av livet? Kanskje det motsatte "(Anonym 2023 -lenke, UCPH 2023 -lenke). Noen gikk til og med lenger og antydet å "glemme alt du trodde du visste om hvordan livet utviklet seg på jorden" (Ralls 2023 -lenke) fordi det "viser seg at vi kan ta veldig feil om hvordan livet oppsto på jorden" (Harrison 2023 -lenke).
Bilde 2. Kjennsgjerninger fra Kambrium
Kommunikasjon fra en palobiolog
Forresten, for noen dager siden mottok jeg en personlig melding fra min paleobiologkollega Dr. Ken Towe, en pensjonert seniorforsker ved Smithsonian Institution, som hadde lest en fersk artikkel av meg på Evolution News om den kambriske eksplosjonen (Bechly 2023 -lenke). Han antydet at han har funnet en løsning på problemet med det plutselige utseendet til komplekse kroppsplaner i det kambriske, som støtter den biologiske og biokjemiske evolusjonen som er nødvendig for å lage det flercellede bindevevet og styrkingen som kreves for de større, høyere livsformene til plutselig å dukke opp. Hans hypotese (Towe 1970, 1981, se også: Saul 2009) Utgangspunktet er at to helt nye aminosyrer (dvs. hydroksyprolin og hydroksylysin), som kreves for dannelse av strukturelle glykoproteiner som kollagenrike forhold og som forklarer sen opprinnelse av komplekst flercellulært liv etter de "kjedelige milliarder" av år med bare bakterielt og protistisk liv. Towe (1981) antydet også i sin artikkel at flercellulært liv før den kambriske eksplosjonen var begrenset til "små, tynne, diffusjonsbegrensede organer som sannsynligvis ikke ble funnet bevart som fossiler," noe som ble adressert og parkert av Stephen Meyer (2013 -lenke) i hans bok Darwins Doubt. Towes hypotese er visselig interessant, men unnlater etter mitt syn å løse problemet med Kambrisk-eksplosjon av følgende grunner:
Bilde 3. Logiske slutninger ut fra Kambrium-funn
1. Tilgjengeligheten av de to nye aminosyrene kan være en nødvendig betingelse for kompleks flercellulært liv, men visselig ikke en tilstrekkelig betingelse for å forklare det plutselige opphavet til en rekke nye kroppsplaner, som krevde ny genetisk kode (Paps & Holland 2018 -lenke) for nye proteiner, nye vev, og nye komplekse organer så vel som nye ontogenetiske veier.
2. Mange prekambriske lokaliteter av Burgess-skifertypen var perfekt i stand til å bevare Ediacaran myk-kropps små forløpere til de kambriske eksplosjonsdyrene, men fortsatt forblir de unnvikende (Bechly 2020 -lenke).
3. Som vi nettopp har sett ovenfor, antyder ny forskning at i motsetning til sytti år med darwinistisk konsensusvitenskap, korrelerte ikke flercellulært levetid med høyere oksygeninnhold, men faktisk med et lavere. Eksperimentell forskning hadde også tidligere utfordret den såkalte oksygen-kontrollhypotesen for opprinnelsen til flercellulært liv (Bozdag et al. 2021 -lenke, News Staff 2021 -lenke).
Mye forblir uforklart
I en oppfølgingsmelding, avklarte Dr. Towe at endog dette lavere oksygeninnholdet fortsatt støtter hypotesen hans, og samsvarer med spådommene i studien hans fra 1970. Imidlertid er det i så fall ikke mer noen tidsmessig korrelasjon mellom oksygeneringshendelsene og opprinnelsen til flercellulært liv, noe som etterlater uforklarlig hvorfor de kritiske aminosyrene ikke stammer fra tidligere tider i det prekambriske. Bemerkelsesverdig konkluderte Towe sitt budskap med påstanden om at det ikke er noe "diskontinuerlig" i det geologisk plutselige utseendet til mange forskjellige konserverbare arter i fossilregisteret . Virkelig?! Hvorfor kalte evolusjonistiske paleobiologer denne hendelsen 'Kambrisk-eksplosjon' i utgangspunktet? Hvorfor anses det for å være et problem som krever en forklaring og ikke bare en (historisk) hendelse?
Dette er hva professor Derek Briggs, en verdenskjent ekspert på kambriske fossiler, har å si om dette problemet: "Vi vet nå at det plutselige oppdukkingen til fossiler i Kambrium (541–485 millioner år siden) er ekte, heller enn et resultat av et ufullkomment fossilregister "(Briggs 2015 -lenke). På samme måte innrømmet Zhang & Shu (2021 -lenke) at "flere beviskilder sterkt antyder at en reell evolusjonær hendelse blir registrert, i stedet for som gjenstand for et ufullkomment fossilregister ." Cabej (2020 -lenke) uttrykte det enda tydeligere: “Likevel, nå 150 år etter opprinnelsen, når et uforlignelig større lager av dyrefossiler er samlet, gjenstår fortsatt Darwins gap. Den brå fremdukkingen til kambriske fossiler er en realitet, og vi lurer fortsatt på kreftene og
mekanismene som drev den. Til tross for at et lite antall studenter fra tid til annen har stilt spørsmål ved realiteten til den kambriske eksplosjonen, av samme grunn som Darwin, er dagens konsensus at kambrisk eksplosjon er et vitenskapelig faktum "(Linnemann et al., 2019). Og "Den kambriske eksplosjonen er reell, og dens konsekvenser satte i gang en vannskille i evolusjonshistorien" (Conway Morris, 2000; Nichols et al., 2006).
Bilde 4. Darwin trakk selv slutningen for sin teori
Et uløst problem
Siden Towes forsøk mislykkes, akkurat som alle andre alternativer til å forklare den kambriske eksplosjonen (Meyer 2013, Evolution News 2017 -lenke, 2018 -lenke, Bechly 2018 -lenke, Coppedge 2022 -lenke ), forblir den brå opprinnelsen til dyrekroppsplan ulikheter, hardnakket et uløst problem for darwinismen. Den nye forskningen til Ostrander et al. (2023 -lenke) peker på et enda større problem, som er den tvilsomme vitenskapelige statusen til darwinistisk evolusjonsteori i seg selv, som uten tvil ser ut til å være forenlig med alle eventuelle tenkelige observasjoner, og dermed ufalsifiserbar og heuristisk verdiløs. Hvis mer enn sytti års konsensus godkjente økt oksygen til å utløse flercellet liv, og forskere heier for vitenskapens fremgang (Harrison 2023 -lenke) når den eksakt motsatte korrelasjonen blirr funnet, så er det noe grunnleggende galt med teorien. Demonstrasjon av en grandios svikt i en teori kan være vitenskapelig fremgang, men den kan absolutt ikke tvinges til som en suksess for denne selvsamme teorien. Kanskje er det på tide å se etter en ny teori som bedre forklarer de empiriske dataene, i stedet for å produsere flere tiår med feilaktig forskning.
Oversettelse, via google-oversetter, og bilder ved Asbjørn E. Lund